Mimo jiné v něm naleznete rozhovor s rodinou Maříkových a portrét jednoho z posledních absolventů hradeckého semináře Mons. Karla Exnera.
![Vychází červnové číslo IKD](/sites/default/files/styles/medium/public/zpravy-full/article-2781.png?itok=ER8AE0o6)
V Roce povolání nemůžeme zapomenout ani na povolání k rodinnému život. Vždyť bez zdravě fungujících rodin se duchovní povolání nedají očekávat. Kája a Anička Maříkovi jsou obyčejní věřící manželé z Hradecka. Přesto stojí rozhovor s nimi za přečtení. V době, kdy se v Čechách rozpadá skoro každé druhé manželství, a řada lidí do něj raději ani nevstoupí, dává setkání s těmi, ze kterých ani po dvaceti letech nevyprchalo nadšení jeden z druhého, naději, že situace není tak tragická. Maříkovi navíc svou radost rozdávají dál prostřednictvím přednášek mezi mladými a svým příkladem ovlivňují další generace.
Na začátku června oslavil sedmdesát let svojí kněžské služby Mons. Karel Exner z Nové Paky, jeden z posledních žijících absolventů královéhradeckého kněžského semináře. Aktuální číslo přináší portrét tohoto kněze.
V seriálu Gesta víry a zbožnosti se seznámíme s významem klečení. Klečení při modlitbě se objevuje v mnoha orientálních kulturách. Tímto gestem pokory a úcty však museli lidé častokrát uctívat hlavně pozemské vládce a jiné autority obestřené mnohdy velmi pochybnou aureolou posvátnosti. Z těchto důvodů Židé a později i křesťané klečením či pokleknutím velmi šetřili. Až díky náboženskému uvolnění po Milánském ediktu (313) a především po zákazu pohanských kultů v Římské říši (395) je klečení postupně rehabilitováno. Klečení s oběma koleny na zemi a se sepjatýma rukama vstoupilo do liturgie zřejmě až koncem 11. století.
V čísle naleznete rovněž řadu pozvánek na duchovní a kulturní akce.